FREDAG DEN 11. DECEMBER
Kl. 14.43
-Du fik ikke frokost, vel? -Jeg må tilbage til kontoret.
Ring og tag fri resten af dagen. Det er alligevel fredag - og varmt.
Skal jeg ta' fri for at følge dig til flyvepladsen?
-Du kan døse her lidt endnu. -Vi skal være ude klokken tre.
Sådanne hoteller er kun interesseret i at få gæsterne ud.
Jeg hader at mødes med dig her, Sam.
Gifte par kan også tage ind på et billigt hotel.
-Man kan lave meget hvis man er gift. -Du lyder som om du har været gift.
-Sam, det her er sidste gang. -Hvilket?
Det her...at vi mødes hemmeligt.
Du kommer på forretningsrejserne og vi stjæler nogle timer i frokosten.
Jeg ville ønske du ikke kommer.
Hvad skulle vi i stedet gøre? Skrive glødende kærlighedsbreve?
Jeg må gå, Sam.
-Jeg kan komme i næste uge. -Nej.
Heller ikke for bare at se dig og spise frokost? Ude blandt folk?
Vi kan ses og spise middag, men under respektable former.
Hjemme hos mig, hvor min søster hjælper mig en steg til os tre.
Sender vi din søster i biffen efter maden?
Sam!
Som du vil.
Marion, nårsomhelst jeg kan, vil jeg se dig - også helt respektabelt.
-Det lyder ikke alvorligt ment. -Jo, jeg er helt for det.
Det kræver selvbeherskelse og udholdenhed.
Men ellers er det bare hårdt arbejde.
Men kan jeg bare holde om dig sådan her, har jeg ikke noget mod det.
Jeg er træt af at knokle for at betale af på min døde fars gæld.
Og bidrag til min ekskone som bor på den anden side af kloden.
Jeg betaler også. De som mødes i hotelværelser betaler også.
Om nogle år er jeg gældfri. Gifter hun sig igen, slipper jeg for bidrag.
-Jeg har aldrig været gift. -Når du gifter dig bli'r du lykkelig.
Sam, vi kan vel gifte os?
Vil du bo på lagret bag en jernhandel i Fairvale? Det blir sjovt.
Når jeg sender penge til min eks kan du slikke frimærkerne.
Jeg slikker frimærkerne.
-Skal du ikke finde en anden? -Jeg overvejer det.
-Hvordan kan du tænke sådan? -Kom nu ikke for sent til flyet.
-Vi kan vel følges? -Jeg er sent på den. Tag skoene på.
Er mr Lowery kommet?
Han er til frokost med oliemillionæren der køber huset på Harris Street.
-Har du hovedpine? -Det går over.
Hovedpine er som nytårsforsætter. Man glemmer dem når pinen går over.
Jeg fik piller da jeg skulle giftes.
Teddy blev rasende da han hørte at jeg tog beroligende.
-Har nogen ringet? -Teddy til mig. Og min mor.
Og din søster ringede og sagde at hun er i Tucson hele weekenden.
Det er lige så varmt som nymalket mælk.
Bed chefen skaffe luftkonditionering. I dag har han råd til det.
-Skaffer du skødet? -I morgen er det tid.
Min søde, lille pige... Ikke dig, min datter.
I morgen står hun foran alteret og blir bortgift fra mig.
Vent bare min lille pige.
Atten år gammel.
Og hun har ikke oplevet en eneste ulykkelig dag i alle de år.
-Kom. Jeg har luftkonditionering. -Ved du hvad jeg gør mod ulykkelighed?
Jeg køber mig fri. Er du ulykkelig?
Ikke specielt.
Huset er min bryllupsgave til min pige. 40.000 dollar kontant.
Det er ikke at købe lykke, det er at købe sig fri fra ulykkelighed.
Jeg har aldrig mere på mig end jeg har råd at miste.
-Det må jeg sige... -Men sig ikke noget til skattefar.
En så stor kontantforretning er meget usædvanligt, Tom.
Det er mine penge, nu er de dine.
Skal vi lægge dem i pengeskabet? Og på mandag når du har det bedre..
Nu du siger det, hvor er flasken du sagde du havde i skrivebordet?
Nogle gange kan jeg ikke holde munden lukket.
Jeg dør af tørst, Lowery.
Jeg vil ikke ha pengene her i weekenden. Læg dem i bankboksen.
Han må gi os en check på mandag i stedet.
Han flirtede med dig. Han må ha set min vielsesring.
Kom ind!
Skødet. Kan jeg gå hjem når jeg har været i banken? Jeg har lidt...
Gå du hjem, for jeg og din chef skal ud og feste lidt. - Ikke sandt?
-Er du syg? -Bare lidt hovedpine.
-Du kunne bruge en weekend i Vegas -Jeg tilbringer weekenden i sengen.
Tar du ikke pillerne?
Man kan ikke frikøbe sig fra ulykkelighed med piller.
Nu går jeg i banken og så går jeg hjem og sover det væk.
Marion, hvad i alverden laver du heroppe?
Klart jeg er glad for at se dig. Hvad er der, Marion?
Vent!
-Har De travlt? -Ja, jeg har sovet for længe.
Jeg var ved at køre i grøften i går af bar træthed og stoppede her.
-Har De sovet her hele natten? -Jeg kunde ikke holde øjnene åbne.
Her er godt med moteller. De burde... For en sikkerheds skyld.
Jeg havde ikke planlagt at sove hele natten. Har jeg gjort noget ulovligt?
-så kan jeg vel køre? -Er der sket noget?
-Nej. Opfører jeg mig sådan? -Helt ærligt, ja.
-Jeg vil køre nu. -Er der sket noget?
Hvilket?
Der er ikke sket noget, jeg har travlt, og De sinker mig.
Vent lidt. Sluk for motoren.
Må jeg se Deres kørekort?
-Hvorfor det? -Vær nu rar.
Jeg er der straks.
Jeg er ikke i humør til bøvl.
Dagens første kunde plejer altid være den besværligste.
Så jeg behandler dem så godt at de ikke...
-Kan jeg indbytte min bil ved køb? -Sagtens. Er den der Deres?
-Ja. Der er ingen fejl på den, men... -De holder ikke ud at se på den mere.
Se Dem omkring, så kigger min mekaniker på den. En kop kaffe?
Nej tak. Jeg har travlt. Jeg vil bare bytte.
Man skal aldrig ha travlt når man køber brugt bil.
Jeg kører bilen ind på værkstedet.
Den ville jeg ha anbefalet. Kør en tur rundt i kvarteret.
-Den virker god. Hvad koster den? -Vil De ikke sove på det?
De har travlt, ikke? Er der nogen efter Dem?
Naturligvis ikke.
Det er første gang jeg blir presset af en kunde.
Jeg vil tro ca...
Deres bil plus 700 dollar.
-700? -Men prutte har man altid tid til.
Slå til.
Kan De bevise at bilen er Deres? Det er jo en Arizona-bil og...
Jeg har alle papirer. Er her et dametoilet?
Der inde.
Der henne.
Jeg synes De skal prøvekøre den. Jeg vil ikke ha et dårligt rygte.
-Kan vi ikke bare ordne papirerne? -Tro ikke at jeg ikke stoler på Dem..
Er det så slemt forkert at tage beslutning og ha travlt?
-Tror De at jeg har stjålet bilen? -Slet ikke.
Så lad os da gå ind.
Stil den her, så er De rar.
Tak.
Første gang jeg er med til at kunden presser en bilsælger.
-Er der nogen efter hende? -Lad mig se papirerne, Charlie.
-Synes du hun virkede mistænkelig? -Hun opførte sig ihvertfald sådan.
Det eneste mærkelige var, at hun betalte 700 dollar kontant.
-Ja, mr Lowery? -Er Marion ikke kommet endnu?
-Hun møder altid sent om mandagen. -Sig til så snart hun er her.
Ring til hendes søster. Ingen svarer hjemme.
Jeg ringede til den musikforretning hvor søsteren arbejder.
-Hun ved heller ikke hvor hun er. -Tag hjem til hende og se efter.
Det gør hendes søster. Hun er lige så urolig som vi.
Nej, det har jeg ingen anelse om. Jeg så senest Deres søster i fredags.
Hun ville gå tidligt hjem. Siden har jeg ikke set hende.
Vent. Jeg så hende i bilen... Det er bedst at De kommer straks.
Caroline, ring til mr Cassidy.
Jeg sagde jo at så mange penge... Jeg tager ikke ansvaret for det.
Når en pige har arbejdet hos en i ti år stoler man på hende. Kom herhen.
Jeg vil ikke miste 40.000. Jeg vil ha dem tilbage.
Mangler der penge må hun betale tilbage i naturalier. Jeg finder hende.
Jeg kan ikke tro... Der må være sket noget mystisk.
I banken havde de ikke set skyggen af hende. Og du stoler på hende?
Hun sad der uden at se på pengene og planlagde det hele.
Hun til og med flirtede med mig.
Jeg hørte Dem ikke i regnvejret. Det er bare at gå ind.
-Sikket vejr. -Har De et ledigt værelse?
Vi har tolv ledige værelser. De har omlagt hovedvejen.
Det anede mig nok at jeg var kørt fra på hovedvejen.
Det må De ha gjort. Ingen stopper her ellers.
Men det nytter ikke noget at at græde over underskuddet.
Vi holder åbent, og følger reglerne.
Deres privatadresse? Nej, det rækker med bynavnet.
Los Angeles.
Rum 1. Vil De ha noget, så er kontoret lige ved siden af.
-Jeg skal sove. Måske lidt mad. -Der ligger en biks uden for Fairvale.
-Er jeg så tæt på Fairvale? -23 km. Jeg henter bagagen.
Hvor her er indelukket.
Madrassen er blød.
Der er bøjler i garderoben og brevpapir mærket "Bates Motel"-
-hvis De vil gøre dem derhjemme misundelige. Og...
Der inde.
-Badeværelset? -Ja.
Ønsker De noget, så bank på væggen. Jeg er på kontoret.
-Tak, hr. Bates. -Norman Bates.
-De kører ikke op til cafeteriet, vel? -Nej.
Vil De spise sammen med mig? Jeg skulle lige til at spise.
Ikke noget særligt. Smørrebrød. og mælk. Følg med op til huset.
-Køkkenet er virkelig hyggeligt. -Det var rart.
Find Dem til rette, ta de våde sko af. Så kommer jeg når det er klart.
Med min trofaste paraply.
Nej, siger jeg!
Du byder ikke fremmede piger på aftensmad og levende lys!
På den snuskede måde som unge mænd med snusket fantasi vil ha det!
-Og efter maden? Musik? -Mor, hun er bare en fremmed.
-Hun er sulten og det regner. -"Hun er bare en fremmed"...
Som om mænd ikke attråede fremmede.
Jeg vil ikke tale om sådanne afskyeligheder!
Sig at hun ikke skal stille sin appetit med min mad eller min søn.
Eller må jeg sige det til hende fordi du ikke tør? Tør du?
Ti stille!, ti stille!
-Er der problemer. -Nej...
Min mor... Hvad hedder det nu?
Hun er ikke sig selv i dag.
Det er for megen ulejlighed. Jeg har ikke rigtig appetit.
Undskyld mig.
Jeg ønsker at man kunde be om undskyldning for andre.
Ikke noget problem. Nu har De ordnet maden, så kan vi lige så godt spise.
Det er måske hyggeligere og varmere på kontoret.
-Det er holdt op med at regne. -At spise her er for formelt.
Jeg har et værelse her inde.
-Værsågod og sid ned. -Tak.
-Det var meget venligt. -Alt er til Dem.
Jeg er ikke sulten. Værsågod.
-De spiser som en fugl. -Det burde De vide.
Nej, ikke helt.
Udtrykket "spise som en fugl" er fa-fa...falskt.
For fugle spiser uhørt meget.
Men jeg ved ikke noget om fugle. Min hobby er at udstoppe ting.
Jeg udstopper hellere fugle. Jeg hader at se udstoppede pattedyr.
Ræve og chimpanser. Nogen udstopper hunde og katte.
Kun udstoppede fugle ser godt ud for de er passive fra begyndelsen.
-Det er en usædvanlig hobby. Underlig. -Og ualmindelig.
-Det kan jeg tænke mig. -Og ikke så dyr. Det er ret billigt.
Nåle, tråd, høvlspåner. Kemikalierne er det eneste som koster noget.
-En mand bør ha en hobby. -Det er mere end en hobby.
En hobby skal være et tidsfordriv og ikke fylde tiden.
-Er Deres tid så indholdsløs? -Nej...
Jeg passer kontoret og holder ordnen i værelserne og på grunden-
-og går ærinder for min mor. Ærinder hun mener at jeg klarer.
Går De ud med Deres venner?
En drengs bedste ven er hans mor.
De har vel aldrig oplevet et indholdsløst øjeblik?
-Jeg har haft min andel. -Hvor er De på vej hen?
-Det var ikke meningen at snage. -Jeg leder efter min egen ø.
Hvad flygter De fra?
-Hvorfor spørger De om det? -Jeg ved ikke.
Folk flygter aldrig fra noget.
Det regnede ikke så længe. Ved De vad jeg tror?
Jeg tror at...
Vi sidder alle fast i vore egne fælder. Og ingen kan komme fri.
Vi river og flår, men bare i luften og på hinanden.
Men alligevel kan vi ikke røre os ud af flækken.
Nogen gange går vi i fælderne med vilje.
Jeg blev født i min fælde. Nu gør det ikke noget mere.
-Det burde gøre noget. -Jo. Jeg siger at det ikke gør det.
Hvis nogen talte til mig som jeg hørte hende tale til Dem..
Nogen gange når hun tiltaler mig på den måde vil jeg bare gå op-
-skælde hende ud og rejse fra hende for altid.
Eller i det mindste byde hende trods.
Men jeg kan ikke. Hun er syg.
-Hun lød stærk. -Nej, jeg mener syg.
Hun måtte opdrage mig alene. Min far døde da jeg var fem.
Hun behøvede ikke arbejde for hun arvede lidt penge efter far.
Men ihvertfald... For nogle år siden traf hun en mand.
Han fik hende til at bygge motellet. Hun gjorde alt for ham.
Og da han også døde blev chokket for stort for hende.
Og måden han døde på...
Det er ikke noget samtaleemne medens De spiser. Men altså...
Savnet blev for stort. Hun havde intet tilbage.
-Uden Dem. -En søn kan ikke erstatte en elsker.
Hvorfor rejser De ikke væk?
Til en egen ø, som De?
Nej, ikke som jeg.
Det går ikke. Hvem skulle passe hende?
Hun ville være alene i huset. Varmen var gået ud.
Det var blevet koldt og fugtigt som en grav.
Elsker man nogen gør man ikke sådan, selv om man hader dem.
Misforstå mig ikke. Jeg hader hende ikke, jeg hader det hun er blevet.
Jeg hader sygdommen.
Var det ikke bedre om De placerede hende...et sted?
Mener De en institution? Et dårehus?
Folk kalder dårehuse for "et sted". "Placer hende et sted"...
Undskyld. Det var ikke ment så ubetænksomt.
Hvad ved de om betænksomhed. Har De nogensinde set et sådant sted?
Grineriet og tårerne og de onde øjne som studerer en?
Min mor sådan et sted?
Men hun er ufarlig.
Lige så ufarlig som en af de udstoppede fugle.
Undskyld, jeg tænkte bare... Det virker som om hun skader Dem.
-Jeg mente det godt. -Folk mener det altid godt.
De smækker med tungen, ryster på hovedet-
-og foreslår det åh så taktfuldt.
Givetvis har jeg også foreslået det.
Men jeg hader den blotte tanke. Hun behøver mig.
Det er jo ikke sådan at hun er tosset og sprit ravende gal.
Hun blir bare lidt tosset ind imellem.
Vi blir alle lidt tosset ind imellem.
-Gør De aldrig det? -Jo.
Men en gang kan også være nok.
Tak.
-"Tak, Norman". -Norman.
-De går vel ikke allerede? -Jeg er vældig træt.
Og i morgen skal jeg køre hele vejen tilbage til Phoenix.
Jeg gik i min egen fælde der.
Jeg vil tage tilbage og prøve at komme fri.
-Inden det er for sent for mig med. -Vil De ikke blive lidt?
-Og bare snakke? -Det ville være hyggeligt, men..
Så ses vi i morgen. Jeg kommer med morgenmad.
-Hvad tid? -Meget tidligt, i morgengryet.
-Så siger vi det, miss...? -Crane.
God nat.
Mor! Herregud, mor!
Blod! Blod!
Kære Marion. Det gør ikke noget at det blir trangt, bare vi er lykkelige.
Jeg har prøvet mange insektmidler, men intet har hidtil virket.
Må se hvad de siger om det her... Der står hvad det indeholder-
-og at det garanteret udrydder alle insekter i hele verden.
Men der står ikke at det er smertefrit.
Insekt eller menneske - døden må være smertefri.
Det her er måske et bedre middel.
-Sam? -Sam! Der er en dame der spørger.
-Ja? -Jeg er Marions søster.
-Lila, ja. -Er Marion her?
Givetvis ikke. Er der sket noget?
Hun kørte hjemmefra i fredags og har ikke hørt af sig siden.
Hun har ikke engang ringet. Hvis i har gjort det sammen angår det ikke mig.
Men jeg vil tale med Marion og høre hende sige det til mig.
-Smut du bare til frokost. -Men jeg har mad med.
Så spis den derude.
-Hvad skal vi ha gjort sammen? -Beklager tårerne.
-Er Marion i knibe? Hvad er det? -Lad os alle tale om Marion.
-Hvem er du, kammerat? -Arbogast, kammerat. Privatdetektiv.
-Hvor er hun, miss Crane? -Jeg kender Dem ikke.
Ellers havde jeg ikke kunnet skygge Dem.
-Hvad er Deres interesse i det her? -Tja... 40.000 dollar.
-40.000 dollar? -Præcis.
Nu må De forklare hvad det handler om!
Ta det roligt, kammerat. Deres pigeven har stjålet 40.000 dollar.
-Hvad vrøvler De om? - Hvad mener han? -Hun skulle sætte pengene i banken.
-Siden da har ingen set hende. -Nogen må have set hende.
De vil bare ha pengene tilbage. Hvis hun er her...
-Hun er ikke her. -Miss Crane, et spørgsmål..
-Tænkte De at hun var her? -Nej, jeg håbede bare.
-Efter et check kan jeg nok tro Dem. -Jeg blæser på om De tror mig.
Jeg vil bare træffe Marion.
Har du hørt på hospitalerne?
Hendes chef så hende køre fra Phoenix i sin egen bil.
Jeg tror det ikke. Gør du?
Vi er altid hurtige til at tvivle folk som har ry for at være ærlige.
Jeg tror at hun er her, miss Crane. Hvor der er en herre-ven...
Hun gemmer sig ikke ude på lageret, men hun er her i byen et sted.
Jeg skal nok finde hende. Vi ses.
God aften. Jeg var lige ved at køre forbi.
Jeg glemmer altid at tænde skiltet. Men vi har tolv ledige værelser. Slik?
Nej tak. De seneste to dage har jeg set et hav forskellige moteller.
-Men De synes at gemme Dem. -Jeg glemte ikke at tænde skiltet.
Det kan bare ikke betale sig mere.
Lige derhenne gik den store hovedvej.
-Vil De checke ind? -Nej, jeg har bare nogle spørgsmål.
Jeg skifter sengetøj. Det gør jeg alligevel. Ellers lugter det så...
-Tænker De købe et motel? -Nej.
De sagde at De havde set så mange de seneste dage, så jeg troede...
-Hvad var det De vilde spørge om? -Jeg søger en forsvunden person.
Jeg hedder Arbogast. Privatdetektiv.
Jeg har forsøgt at finde en pige som forsvandt i Phoenix for en uge siden.
Helt privat, familien tilgiver hende. Hun er ikke kommet galt afsted.
-Hvorfor leder politiet så? -Jeg er ikke politi.
Vi tror at hun kørte forbi her. Stoppede hun her?
-Der har ikke været nogen i flere uger. -Kig på fotoet inden De tager stilling.
-Tager stiling? De taler som en politimand. -Kig nu på fotoet.
-Er De sikker? -Ja.
Hun kan have brugt et dæknavn. Hun hedder Marion Crane-
-men kan have skrevet sig ind under andet navn.
Jeg interesserer mig ikke om at registrere gæsterne for tiden.
Man skipper formaliteterne.
Jeg burde ikke skifte sengetøj, men vanens magt er stor. Apropos...
-Hvad var det? -Skiltet.
Et par i forrige uge sagde at hvis det ikke havde været tændt, ville de tro...
De sagde at De ikke havde haft gæster i flere uger. Dem glemte De.
Det er muligt at pigen indskrev sig under andet navn.
-Gør det noget jeg kigger i bogen? -Nej.
-Jeg skal bare finde datoen... -De ser, der findes ingen.
Jeg har en skriftprøve her.
Ja så, her har vi hende.
Marie Samuels. Interessant alias.
-Er det hende? -Tror det.
Marie...Marion. Samuels... Kæresten hedder Sam.
Var hun muligvis forklædt? Vil De se på fotoet igen?
-Jeg løj ikke. -Nej det ved jeg.
Det er svært at holde rede på når der sker noget.
Nå jo. Det regnede og håret var gennemblødt...
-Det er ikke noget godt billede. -Nej. Fortæl alt om hende.
Hun kom ret sent en aften og gik og lagde sig direkte.
-Hun rejste tidligt næste morgen. -Hvor tidligt?
-Meget tidligt. -Hvilken morgen var det?
Det var m-m-morgenen efter. Om søndagen.
-Jaså... Mødte nogen hende her? -Nej.
-Kom hun sammen med nogen? -Nej.
-Ringede hun til nogen? -Nej.
-Tilbragte De natten med hende? -Nej...
Hvordan ved De så at hun ikke ringede?
Hun var vældig træt og... Nu dæmrer det.
-Nu kommer jeg i tanker om det. -Giv Dem god tid.
Hun sad...nej, hun stod der med en mad i hånden.
Hun skulle lægge sig tidligt fordi hun havde langt at køre endnu.
-Hvor var det? -Til der hun kom fra.
-Nej, hvor sad eller stod hun? -I mit værelse derinde.
Jeg lavede en mad til hende. Så sagde hun at hun måtte lægge sig.
-Betalte hun kontant, med check? -Kontant.
-Hun kom ikke tilbage senere? -Hvorfor skulle hun have gjort det?
Mr Arbogast, det var nok alt. Jeg må arbejde videre hvis det ikke gør noget.
Jo, det gør noget. Der er noget som ikke stemmer. Noget mangler.
Hvad tror De jeg skal vide? Folk kommer og går.
-Hun er her ikke endnu, vel? -Nej.
Hvis jeg vil checke Deres tolv værelse skal jeg så have ransagningskendelse?
Hvis De ikke tror mig, så følg med. Hjælp med at skifte sengetøj.
Fortrød De?
Jeg må have et af de der tillidvækkende ansigter.
Er der nogen hjemme? Der sidder nogen i vinduet.
-Se selv. -Det må være min mor.
Hun er in-invalid. Det er næsten som at bo alene.
Jaså... Hvis Marion Crane var her, havde De vel ikke gemt hende?
-Ikke engang hvis hun betalte godt? -Nej.
Lad os sige at hun vilde at De ridderligt skulle beskytte hende.
-De havde ikke ladet dem narre vel? -Jeg er ikke dum.
-Ingen narrer mig, ikke engang en kvinde. -Jeg tvivler ikke på Deres mandlighed..
Hun kunne måske narre mig, men ikke min mor.
-Må jeg tale med Deres mor? -Nej, jeg sagde jo at hun er syg.
Et øjeblik. De kan have misset en detalje. Syge gamle kvinder...
Mr Arbogast...jeg tror at jeg har fået nok af at tale med Dem.
-Det er bedst hvis De kører nu. -Som De vil.
Det ville være godt hvis jeg kunne tale med hende.
Behøver jeg kendelse for det? Jaså, ja... Tak i alle tilfælde.
Loomis? Det er Arbogast. Er Lila der? Jeg må tale med hende.
Lila? Lila, hør på mig. Marion var her ude.
Hun overnattede i lørdags på Bates Motel ved den gamle hovedvej.
Jeg ved at hun sov i værelse 1.
Den unge mand sagde at hun overnattede-
-og rejste dagen efter. Det var alt.
Nej, ikke præcis.
Jeg udspurgte ham, men jeg tror at jeg fik alt jeg kunne få.
Jeg må tage sporet op herfra. Men jeg er ikke helt tilfreds.
Knægten havde en syg gammel mor. Jeg tror at hun talte med Marion.
Nej, jeg måtte ikke møde hende.
Jeg var der, men jeg tror at jeg kører tilbage til motellet først.
Nej, bliv hos Loomis. Jeg kommer om en time.
Jeg kan nok glæde dig en smule.
Hvor ven Sam Loomis vidste ikke at Marion var her.
Vi ses om en time, eller tidligere.
Bates?
Lørdagsaftener kan lyde så ensomme. Har du bemærket det, Lila?
Han sagde en time eller tidligere, Sam.
-Der er gået tre. -Skal vi bare sidde og vente?
Han kommer tilbage. Vi tager det roligt.
-Hvor langt er der til den gamle vej? -Du vil køre derhen hvad?
-Fare ind til Arbogast og tanten? -Ja, ja!
-Det ville ikke være klogt. -Jeg kører derhen.
-Arbogast sagde... -"Om en time eller tidligere"!
-Jeg kører derhen. -Du finder det aldrig.
-Vent her. -Hvorfor må jeg ikke følge med?
-En må blive hvis han kommer. -Skal jeg bare sidde og vente?
Ja. Vent her.
Arbogast? Arbogast!
Arbogast!
Er han ikke kommet tilbage? Hverken Arbogast eller Bates var der.
Kun den syge gamle var hjemme og hun åbnede ikke døren.
-Hvor kan han være? -Måske følger han op på et spor.
Uden at ringe til mig? Han ringede for bare det mindste.
Havde han da ikke ringet hvis han vidste noget?
Jo. Vi kører til Al Chambers. Han er byens vicesherif.
Jeg henter frakken.
God aften. Jeg ved ikke hvor jeg skal begynde. Måske fra begyndelsen..
Det er Lila Crane fra Phoenix. Hun leder efter sin søster her.
En privatdetektiv hjælper til. Han ringede-
-og sagde at han havde sporet hende til motellet ved den gamle vej.
-Det må være Bates Motel. -Han skulle tale med mrs Bates.
-Har Norman giftet sig? -Nej. En gammel dame, hans mor.
Siden har han ikke hørt af sig.
-Og hvornår forsvandt Deres søster? -For otte dage siden fra Phoenix.
-Hvordan sporede De hende til Fairvale? -De troede at hun skulle til mig.
Hun tog af sted for egen damp?
Hun er vel mere på flugt end Forsvundet? Fra hvad?
-Hun stjal penge. -Mange?
-40.000 dollar. -Og politiet har ikke kunnet...
Bare de får pengene tilbage så ville de berørte ikke anmelde.
Det forklarer privatdetektiven som sporede hende til motellet.
-Hvad sagde han da han ringede? -At Marion overnattede og tog afsted.
-Med de 40.000? -Han nævnte ikke pengene.
Det vigtige er ikke hvad han sagde. Han skulle komme tilbage-
-når han havde talt med moren, men kom ikke. Gør noget ved det!
-Hvilket? -Undskyld at jeg er så ivrig.
Men noget er skummelt derude og jeg vil vide hvad.
Jeg tror også at noget er skummelt. Det skumle er jeres privatdetektiv.
Han fik nok et godt tip om hvor Deres søster er, sikkert af Norman Bates.
Han ringede for at berolige Dem da han tog afsted efter pengene.
Nej, han sagde at han ikke var tilfreds og ville køre tilbage.
-Ring Norman og spørg. -På den her tid?
Han var ude da jeg var der og er sikkert oppe endnu.
Han var ikke ude, han åbnede bare ikke døren.
Han lever som eremit. Du husker vel det som skete der for ti år siden?
Vær nu rar at ringe.
Florrie? Sheriffen vil at du stiller ham ind til Bates Motel.
Norman? Sheriff Chambers her. Jeg har det godt, tak.
Vi har et problem her. Har du haft besøg af en mand her til aften?
Nej, ikke en gæst. En privatdetektiv ved navn...Arbogast.
Og efter at han kørte? Nej, det behøves ikke, Norman.
Detektiven havde været der, Norman fortalte om pigen-
-detektiven takkede ham og kørte sin vej.
Kom han ikke tilbage? Mødte han ikke moren?
Sagde jeres detektiv at han først skulle tale med Norman Bates mor?
Norman Bates mor har været død og begravet i ti år.
Jeg hjalp Norman med at vælge begravelsesudstyr.
Det eneste kombinerede mord og selvmord vi har haft i Fairvale.
Mrs Bates forgiftede sin elsker da hun opdagede at han var gift.
Så tog hun selv en dosis. Stryknin. Skrækkelig måde at dø på.
Norman fandt dem døde sammen I sengen.
Var den gamle kone jeg så i vinduet ikke Bates mor?
-Så du virkelig en gammel kvinde? -Ja, i huset bag motellet!
Jeg råbte, men hun reagerede ikke.
-Så du Norman Bates mor? -Det må det have været.
Arbogast måtte ikke se hende fordi at hun var for syg.
Hvis kvinden der oppe er mrs Bates-
-hvem er så kvinden som ligger på kirkegården?
Mor, der er en ting jeg må sige...
Undskyld, men du ser løjerlig ud når du kommanderer mig rundt.
Kære mor...
Nej, jeg gemmer mig ikke i frugt- kælderen. Jeg er ikke slut i pæren.
Nej, jeg bliver her. Det er mit værelse og ingen slæber mig herfra.
Aller mindst min store, modige son.
Han kom her efter pigen og nu kommer nogen efter ham.
Det er bare nogle dage så at de ikke finder dig, mor.
Bare i nogle dage? I den mørke frugtkælder? Nej!
Du gemte mig der en gang, og det gør du aldrig mere. Gå nu!
-Jeg sagde du kunne gå, dreng. -Jeg bærer dig, mor.
Hvad laver du, Norman? Rør mig ikke!
Norman!
Sæt mig ned. Jeg kan gå selv.
God morgen.
-Kan vi køre med Dem til motellet? -Han har allerede været der.
-Har De spist morgenmad? -Fandt De ikke noget?
-Vi går lige lidt væk. -Hvad sagde han om min søster?
Bare det han sagde til Deres detektiv. Hun indskrev sig under falskt navn.
-Han bor der alene. -Ingen mor?
Du må ha set syner, Sam. Jeg ved at du ikke er den type.
-Men jeg tror ikke på spøgen. -Jeg tror stadig der er noget.
Ked af jeg ikke kan overbevise Dem.
Tag hen på stationen og anmeld forsvindingen og tyveriet.
Jo hurtigere politiet overtager desto større chance at hun bliver fundet.
-Var det noget? -Jeg ved ikke...
Det er søndag. Lav anmeldelsen ved middagstid, så blir det hyggeligere.
-Du også, Sam. -Tak.
-Måske så jeg syner. -Nej, du er ikke den type.
-Skal jeg køre dig til hotellet? -Jeg er ikke tilfreds endnu.
Heller ikke jeg. Kom.
Hvad skal vi sige og gøre?
Vi indskriver os som mand og kone.
Vi får et værelse og vender op og ned og finkæmmer stedet.
-Undrer hvor eneboeren holder til. -Jeg så et gardin bevæge sig.
-Vi kunne gå op og ringe på. -De vil vel have et værelse?
Vi skal til San Francisco, men det ser ud til dårligt vejr.
-De får værelse 10. -Vi skal vel indskrive os?
-Det behøves ikke. -Min chef betaler rejsen.
Det er 90% forretning og han vil have bilag. Jeg må nok indskrive os.
Tak.
-Jeg henter Deres bagage. -Vi har ikke noget.
-Så viser jeg jer til værelset. -Mærkeligt...
Kommer man uden bagage plejer man at skulle betale forud.
Ti dollar.
Kvitteringen.
Jeg går i forvejen.
-Det var kvitteringen, nu skal jeg vise -Tak, vi finder det selv.
Vi må lede værelset igennem og se hvad vi kan finde.
-Tror du at det skete derinde? -Jeg ved ikke.
Men hvis du havde et underskudsmotel, det eneste du skulle bruge-
-for at skaffe en ny virksomhed? 40.000 dollar?
Hvordan kan vi bevise det? Hvis han åbner et nyt motel...
Der må findes noget som beviser at han tog pengene fra Marion.
-Hvordan kan du lyde så sikker? -Arbogast. Han syntes om mig.
Eller syntes det var synd for mig.
Han havde ikke gjort noget uden at sige det til os, hvis han ikke blev stoppet.
Og han blev stoppet. Så han må have opdaget noget.
Vi begynder med værelse 1.
Hvis han ser os er vi ude efter frisk luft.
Bates?
-Der er ikke noget badeforhæng... -Se, det her er ikke skyllet ud.
Tal er lagt til og fra 40.000. Det beviser at Marion var her.
-Det har Bates aldrig benægtet. -Han må have fundet pengene.
-Skal vi spørge hvor de er? -Nej.
Men damen sagde noget til Arbogast. Hun skal sige det samme til os.
Du kan ikke gå derhen. Tænk på Bates.
En af os opholder ham medens den anden går hen til damen.
Han vil måske ikke opholdes. Gå ikke derop alene.
-Jeg kan godt klare en syg gammel dame. -så må jeg opholde Bates.
Vent lidt. Hvis konen siger noget...
-Kan du finde tilbage til byen? -Ja, naturligvis.
Hvis du får noget at vide, så vent ikke for at sige det til mig.
-Er det mig De søger? -Ja.
Min kone sover, så jeg tænkte at vi kunne snakke lidt.
-Er De tilfreds med værelset? -Ja da.
Jeg har stået for snakken hidtil.
Jeg troede enlige mennesker snakkede når de fik chancen.
De bor vel alene her? Det havde gjort mig vanvittig.
-Det var en overdreven reaktion. -Det er bare som man siger.
-Vil De ikke rejse herfra? -Nej.
Mrs Bates?
Jeg tvivler bare på at De er tilfreds med livet her.
Hvis De havde fået chancen havde De forladt stedet her.
Det her sted er hele min verden. Jeg voksede op i huset deroppe.
Jeg havde en lykkelig barndom med min mor.
-De ser bange ud. Har jeg sagt noget? -Jeg ved ikke vad De har sagt.
Jeg taler om Deres mor og motellet.
Køber De et nyt i en anden by så De slipper gemme Deres mor?
-Hvad med at køre afsted? -Hvor får De pengene fra, Bates?
Eller har De dem allerede? Gemt her? Mange penge. 40.000 dollar.
Deres mor ved nok hvor pengene er og hvad De gjorde for at få dem.
-Jeg tror hun siger det til os. -Hvor er pigen De havde med?
Hvor er hun?
Mrs Bates?
Psykiateren burde have nogle svar.
Jeg fik ikke kontakt med Norman. Og mig kender han. Du fryser ikke?
-Talte han med Dem? -Nej.
Jeg fik hele historien, men ikke fra Norman - men fra mor'en.
Norman Bates findes ikke mere. Han fandtes kun halvt i starten.
Nu har den anden halvdel taget over. Sikkert for al fremtid.
Myrdede han min søster?
Ja...og nej.
Forsøger De lægge en psykiatrisk grund til en slags forsvar...
Det gør en psykiater ikke. Han prøver bare at forklare det.
-Men min søster er...? -Ja.
Ja, jeg beklager. Privatdetektiven også.
Hvis De drager vod i sumpen ved motellet vil De...
-Søger De flere forsvundne personer? -Ja, to.
-Unge piger? -Har han tilstået...
Det var moderen.
For at forstå det man hører fra moderen-
-altså fra hans hjernes moderhalvdel, må man gå ti år tilbage-
-til da Norman myrdede moderen og hendes elsker.
Han har været alvorligt forstyrret siden hans far døde.
Hans mor var en klæbende og krævende kvinde.
I årevis levede de to som om de var alene i hele verden.
Så mødte hun en mand. Norman følte sig forladt af moderen.
Han tabte fatningen og myrdede dem begge.
Modermord er nok den mest uudholdelige forbrydelse af alle.
Aller mest uudholdeligt for sønnen som begår det.
Så han var tvunget til at slette forbrydelsen fra sin hjerne.
Han stjal hendes lig.
En kiste med tungt fyld begravedes.
Han gemte liget i frugtkælderen og forsøgte konservere det.
Men det duede alligevel ikke. Hun var der, men hun var et lig.
Så han begyndte at tænke og tale til hende - gi hende sit halve liv.
Somme tider kunne han være begge personligheder og føre samtale.
Andre gange tog moderhalvdelen over helt og holdent.
Han var aldrig kun Norman, men han var ofte kun "Mor".
Han var sygelig skinsyg på hende-
-og antog at hun var lige så skinsyg på ham.
Så når en anden kvinde vækkede hans attrå gik moderhalvdelen amok.
Da han mødte Deres søster-
-blev han berørt og ophidset af hende. Han ville have hende.
Det udløste den skinsyge mor og Mor myrdede pigen.
Efter mordet vågnede Norman op som efter en dyb søvn-
-og fjernede alle spor efter det mord hans mor havde begået.
-Hvorfor var han klædt sådan? -Han er transvestit.
Ikke helt. En mand som klæder sig i dametøj-
-for seksuel tilfredsstillelse er transvestit.
Men Norman gjorde alt han kunde-
-for at bevare illusionen om at hans mor levede.
Og når virkeligheden kom for nær, når fare eller attrå truede illusionen..
Så klædte han sig ud. Rent ud sagt i billig paryk.
Han gik rundt i huset, sad i hendes stol og talte med hendes stemme.
Han forsøgte at være sin mor.
Og nu er han det.
Det var det jeg mente da jag sagde at jeg fik historien fra moren.
Når hjernen rummer to personligheder bliver der altid konflikt, en kamp.
I Normans tilfælde er kampen slut. Og den dominerende side vandt.
-Hvem fik de 40.000? -Sumpen.
Det var jalousidrab, ikke for økonomisk vinding.
-Han fryser lidt. Kan han få tæppet? -Naturligvis.
Tak.
Det er tragisk når en mor må sige ordene som dømmer hendes søn.
Men de måtte ikke tro at jeg kunne begå mord.
Nu spærrer de ham inde, som jeg burde have gjort for længe siden.
Han har altid været slem og til sidst tænkte han at sige-
-at jeg dræbte pigerne og manden. Som om jeg kunne-
-gøre andet end at sidde og glo som en af hans udstoppede fugle.
De ved at jeg ikke kan røre en finger.
Jeg sidder bare stille her, hvis de nu skulle mistænke mig.
De iagttager mig sikkert. Lad dem gøre det.
Så ser de hvad jeg er for et menneske.
Jeg slår ikke en gang efter fluen.
Jeg håber at de ser. Så ser de og så forstår de-
-og siger: "Hun gør ikke en flue fortræd."